Светослав Иванов
Ръцете ти са вятър. Летен…

chitanka.info

Ръцете ти са вятър. Летен.

Задъхан, топъл, пълен с дъх на цвете

на горска билка… Есен

в очите ми назрява… Духа хладно

от сивото небе, подгизнало от птици…

Навярно жерави… Отплуват надалече,

поели път, със това последно лято…

Във което, ти си топлината.

И нежност, слънце… И тревата

красива, сякаш от коприна

до която се докоснах…

Иде зима.

Във която ще замръзна. Със усмивка

ще се вледеня, но това не бива да е тъжно.

Защото помня, колко нежна

милувка бе, когато ме прегърна.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.